Годината е 2114. Киев е по-скоро гробище, отколкото град - сринат до основи, разграбен, пуст. Минал е цял век от войната на Русия с Украйна, но Украйна е все още под руски контрол. Превърната е в място, на което Москва тества свое ново експериментално оръжие - машина на времето. Машината е изтрила спомените на украинците, върнала е стрелките на часовника назад, направила е от миналото настояще.
Така изглежда страната на Олех Шинкаренко в неговия роман антиутопия "Кахарлик". Украинският журналист и писател започва да го пише през 2012, публикува го през 2014, а през 2022 г. - колкото и да не му се вярва - сякаш го живее.
Днес Шинкаренко е бежанец в собствената си страна. В момента се намира в Лвов. Избягал е от Ирпен, малък град точно до Киев, заедно със семейството си.
"Дори и сега [седмица след началото на войната - бел. ред.] не мога да повярвам, че това, което се случва, е реалност", казва Шинкаренко.
"Не мога да го повярвам, въпреки че бях предсказал почти всичко в своя роман - роман на ужасите за най-големия украински страх - война с Русия."
Как започват кошмарите
В ранните часове на 24 февруари Шинкаренко се намира в дома си в Ирпен - спокойно и тихо градче само на няколко километра западно от Киев. Той, съпругата му, синът им и котката им спят, когато около 6 часа Шинкаренко е събуден от далечен тътен. Посяга към телефона си, за да провери новините. Прочита, че войната е започнала, Русия нахлува от три посоки, а експлозии има даже в Киев. Реакцията си описва като шок.
Линейка в Киев се вижда през продупчен от снаряди прозорец. На дванайстия ден от руската инвазия в Украйна столицата на страната остава под украински контрол.
"Събудих жена си и ѝ казах, че трябва да взимаме багажа, който бяхме приготвили предварително, и да се махаме", разказва Шинкаренко пред Свободна Европа.
"Деня, преди да започне войната, се бях опитал да я убедя, че трябва да се евакуираме в западната част на страната. Но тя отказа. Не вярваше, че има дори минимална вероятност да се стигне до война", добавя той.
Вижте също Войната: Пожар в оръжеен склад в руската област Воронеж предизвика евакуация на местни жителиКогато започват да търсят място, където да преспят, установяват, че всичко вече е заето. Всички хотели, стаи и апартаменти са резервирани само за минути от стотиците хиляди хора като тях, които решават да избягат в по-сигурната Западна Украйна.
Решават да отидат при свои приятели в Лвов, но се изправят пред друг проблем - семейството няма собствена кола. Междувременно започват да чуват звука на руски хеликоптери, прелитащи над дома им.
Rescue operations were under way on March 2 in Irpin, near the Ukrainian capital, after an attack blamed on Russian forces hit a residential area. pic.twitter.com/qYE8HVfZP1
— Radio Free Europe/Radio Liberty (@RFERL) March 2, 2022
"Тогава съпругата ми се сети, че преди няколко месеца съвсем на шега се беше разбрала със своя приятелка да вземем назаем колата ѝ в случай, че стане война", казва Шинкаренко.
Не след дълго въпросната жена пристига със семейството си с две коли. Оставят им едната. Самият Шинкаренко обаче няма книжка, а съпругата му току-що е издържала изпита си по кормуване и няма никакъв опит с дълго шофиране. Но нямат избор.
Трябваше да изминем над 500 км със скорост от 20 км/час заради ужасните задръствания.Олех Шинкаренко
"Жена ми Светлана се качи зад волана и се насочихме на запад. Трябваше да изминем над 500 км със скорост от 20 км/час заради ужасните задръствания", разказва Шинкаренко.
"Пътуването продължи повече от 48 часа, въпреки че обикновено е около 5-6."
Чакането и стресът са толкова екстремни, че някои от шофьорите не издържат и започват да карат в насрещното платно. Други опитват да минат през разораните ниви покрай пътя, но колите им затъват в меката пръст.
"Тъй като не мога да шофирам, седях до жена ми и през цялото време четях новините", споделя 46-годишният писател.
Домът на семейство Шинкаренко
Преди да се качат в колата заедно с куфарите, раниците и котката си, семейството облепя прозорците на апартамента си с тиксо. Надяват се, че така ще ги запазят при експлозиите и в стаите няма да влетят парчета от снаряди.
По-късно Шинкаренко вижда снимки от Буча - съседния малък град, в който украинската армия отблъсна колона от напредващи руски танкове. На снимките се виждат къщи, сринати със земята.
"Тогава си казах, че някакви парчета от снаряди, забити в стените, всъщност изобщо не са най-лошият вариант."
Останки от руски танкове в Буча, 1 март 2022
"Всички планове се сринаха"
В момента семейството на Шинкаренко е в къщата на приятели в Лвов. Искали са да преминат границата и да отидат при свои познати в Будапеща, но след като Украйна мобилизира всички мъже между 18 и 60-годишна възраст, са се отказали от този план. Засега не искат да се разделят.
Те са сред стотиците хиляди украинци, принудени да напуснат домовете си, откакто започна руската инвазия в страната. По данни на ООН, валидни към 6 март, бежанците от Украйна вече са 1,5 милиона души. Организацията очаква това число да достигне до 4 милиона през следващите седмици.
Вижте също "Всичко ще бъде наред". Как се бяга от руските ракетиПо думите на Шинкаренко животът в Лвов продължава да е сравнително нормален, има ток, вода, парно, услугите не са прекъсвали. Той успява и да поддържа работата си дистанционно. През цялото време не спира да чете новини, "скролвайки сякаш в очакване на Страшния съд". И въпреки че Лвов все още не е пряко засегнат от бойните действия, нормалността на делника изглежда безвъзвратно изгубена.
"Ежедневието ми в Ирпин преди войната беше доста подредено", разказва Шинкаренко.
"Събуждах се, отивах в спортния клуб, където тичах един километър и плувах 500 метра в басейна. След това работех до късно вечерта, занимавам се с писане на документация за мобилни и уеб приложения за една медицинска компания в Швеция. Понякога записвах песни в домашното си студио и обмислях как искам да напиша нов роман. През уикендите ходех със сина си в Киев. Любимите ни места бяха Музеят на авиацията с ретро самолетите и Железопътният музей", споделя той и добавя:
"В събота планирах да поканя приятели на рождения си ден, но всички тези планове се сринаха. Както целият ми предишен живот."
"Кошмар, който вече не е смешен"
Лвов, който се намира близо до границата на Украйна с Полша, в момента е пълен с разселени хора, бягащи от войната. В хотелите продължава да няма никакви места. По думите на Шинкаренко обаче най-лошо е положението на самата граница. През първите няколко дни хората са чакали по 40-60 часа, докато преминат. Повечето спят в колите си, някои ги зарязват и тръгват пеша.
Украински бежанци на границата с Полша, 28 февруари 2022 г.
В романа антиутопия на Шинкаренко обаче действието се развива предимно в Киев, не в Лвов. А градът Киев, какъвто го посрещна март 2022 г., повече прилича на Киев от измислената 2114 г., отколкото на доскорошния Киев с Музея на авиацията, който синът на писателя толкова харесва.
"Киев е странен град. Обикаляш го час, два, и не срещаш жива душа. За кого са построили толкова много сгради? Ако се загледаш, от покрива на една висока остъклена кула се издига дим", пише на едно място в романа на Шинкаренко. Картината доста напомня на днешната сюрреалистична реалност, в която улиците на украинската столица са напълно празни, а всички жители на града са под земята, скрити в дълбините на метрото. Само преди няколко дни пък, във вторник, руски ракети удариха телевизионната кула в града. От върха ѝ се изви пушек, а украинските власти съобщиха за петима загинали.
Друг паралел между антиутопията на Шинкаренко и сегашната реалност е темата за украинското минало. В романа с помощта на специално оръжие една въображаема Руска федерация е успяла да изтрие паметта на главния герой и да върне времето назад. В действителността настоящият руски президент Владимир Путин отчасти обясни инвазията си, като също върна времето назад. Стана ясно, че според неговото разбиране Украйна няма собствена история и държавност, тя е творение на Ленин и съответно Русия има правото да си я върне.
Вижте също Как Путин обясни нападението срещу Украйна с гняв срещу САЩ"Русия забавя времето в Украйна и се опитва да ни върне в ерата на Съветския съюз и даже на Руската империя", казва в едно свое интервю през 2016 г. Шинкаренко. "Москва използва много техники, за да постигне това, и то не е просто метафора."
В същото интервю писателят отбелязва, че когато пише, всъщност изобщо не се стреми към пророчества.
"Целта ми е не да предсказвам бъдещето, а да критикувам настоящето", казва той и определя един от своите сюжети като "много смешен кошмар. Точно като животите ни."
Шест години по-късно обаче съвпаденията с реалността са по-скоро плашещи, отколкото смешни. Кошмарът е спрял да е забавен, а самият Шинкаренко не е оптимист. Казва, че въпреки героизма на украинската армия, очаква руската офанзива да продължи и да завърши с инсталирането на "марионетка" начело на държавата - по думите му, например бившия президент Виктор Янукович.
"Светът е в задънена улица", смята украинецът. "Продължаването на войната ще унищожи цяла Украйна и ще донесе невероятни страдания на украинския народ. Нейният край с победа на Путин пък със сигурност ще донесе срам, унижение, репресии, изтезания, убийства и отново неизбежното продължение на войната."
Опит на страните от НАТО да се намесят във войната пък според Шинкаренко ще доведе до ядрена катастрофа. Потенциална украинска победа също ще вбеси Путин и вероятно ще го тласне да използва ядрени оръжия.
"Всички варианти за бъдещето са много лоши и няма от какво да избираме."
Вижте също Кое е вярното: Прав ли е Путин, че Ленин е архитект на Украйна