Синьо небе и зелен склон, издигащ се над облаците. Малко момче е седнало на тревата, в ръка държи една от онези играчки, правещи сапунени балончета, а фон са му острите върхове на швейцарските Алпи. Няколко бели мехурчета се издигат нагоре, готови всеки момент да докоснат големите, истински облаци.
Образът на малкото момче всъщност е графит и е дело на френския артист Сейпи (SAYPE). Композицията обхваща 1500 квадратни метра и е разположена на склона на връх Молесон в западния швейцарски кантон Фрибур.
Творбата на Сейпи на връх Молесон, Швейцария
Най-добре може да се види с дрон и то само през следващите няколко дни. След това графитът ще изчезне, защото е направен с биоразградима боя, която Сайпи използва специално, за да рисува върху трева. Преди години сам е разработил боята, като слага в нея само натурални съставки като въглища и креда.
„Моята работа винаги си взаимодейства със заобикалящата среда. Вдъхновявам се от нея. Опитвам се да създавам истинска синергия между творбата си, пространството около нея и естетиката на мястото“, разказва Сейпи.
„Това място е известно с това, че има много облаци. Аз се възползвах от него и направих връзка между творбата си, облаците, [темата за] детството и актуалните новини. Смятам, че живеем в свят, който предизвиква тревожност. А се нуждаем от малко лекота“, обяснява той идеята на графита си.
Графити артистът добавя завършващите щрихи на творбата си на връх Молесон, Швейцария, 25 август 2021.
„Вярвам, че облаците са символ на мечтите и въображението. Когато бяхме деца, обичахме да намираме определени форми в облаците. Смятам, че съществува момент, в който трябва да си поемем глътка въздух и да си представим утрешния свят с едно определено чувство на лекота, просто да помечтаем.“
Това не е първият подобен проект на Сейпи. 32-годишният французин е един от пионерите на графити изкуството върху природна среда.
Най-известните му творби са част от проекта „Отвъд стените“ (Beyond Walls), в който Сейпи рисува серия от хванати една за друга ръце в Париж, Берлин, Женева, Истанбул, Кейптаун и други градове.
За него този графит представлява нещо като „човешка нишка“, „символ на обединеност“ във времена, когато хората живеят все по-откъснато и изолирано един от друг.
Творбата на Сейпи върху плаващ сал на Златния рог в Истанбул, октомври 2020
Пред Гардиън французинът разказва, че постепенно е открил, че именно графитите върху природни пейзажи са начинът посланията му да достигнат до повече хора.
„Чувствах, че градското графити изкуство е загубило част от значението си – в градовете ни има толкова много визуално замърсяване, че никой вече не забелязва графитите“, споделя Сайпи.
Години наред артистът комбинира изкуството с работата си като медицинска сестра. Казва, че „ежедневния сблъсък със страданието на хората, болестта и остаряването“ го карат да продължава да рисува човешки образи.
В досегашните му картини върху трева се виждат именно или възрастни хора, или деца. Казва, че особено важни за него са образите на възрастните – „защото обикновено те липсват в уличното изкуство“.
Вижте също Насимо, за когото уличното изкуство е вдъхновение и отговорност